![](https://www.kultunaut.dk/images/transdot.gif)
Peter Schaufuss Balletten
"Diana the princess" er nyskabende indenfor balletgenren både koreografisk og musikalsk. Der er også valgt at bruge nogle interviewoptagelser med Diana i forestillingen, hvilket giver et meget voldsommere indtryk, end balletten alene kunne have gjort. Historien er velkendt, selvom Peter Schaufuss har valgt at glorificere Diana temmelig meget i sin udgave af historien.
Forestillingen er i to akter, som skal vise to aspekter af Dianas liv. Den første handler om monarkiet og Dianas skuffede drøm om prinsen og det halve kongerige. Anden akt handler om de ting, Diana fyldte sit liv med, da ægteskabet ikke kunne blive hendes livsindhold.
Hele ensemblet består af den ene dygtige danser efter den anden. Man kan kun have respekt for den kropsstyrke og koordinationsevne, danserne i Schaufuss balletten har. Generelt er det nemt at se, hvem de enkelte dansere skal forestille, med undtagelse af Sean Ganley, som spiller prins Charles. Ikke alene ligner han på ingen måde prins Charles, men danser også en fuldstændig vanvittig og opblæst koreografi, som slet ikke passer til den generte og lettere fårede person, vi kender fra fjernsynet.
Det er tydeligt, at Peter Schaufuss har taget Dianas side i sagen. Dianas elsker under ægteskabet bliver elegant udeladt, mens prins Charles forhold til Camilla Parker-Bowles udpensles i en temmelig latterlig dans, hvor Camilla optræder som den store ægteskabsbryder i ridetøj og pisk, med Charles som den uskyldige part, der til sidst lokkes til at spille hest!
Diana the princess er et flot show med dygtige dansere, det er en meget anderledes forestilling end den klassiske ballet. Forestillingen har en virkelig flot afslutning og man ville ønske, at Peter Schaufuss havde stoppet med Dianas navn skrevet i pink neonlys. I stedet vælger han at sætte trumf på ved at inkludere en scene, hvor Diana fremstilles som en helgen. Det får forestillingen til at styrtdykke og giver en noget flad fornemmelse i maven.
Diana the princess går på Århus teater 5/1-9/1, herefter må man tage til England for at få fornøjelsen.