![](https://www.kultunaut.dk/images/transdot.gif)
|
Hvis du er ny inden for ballet og dans, har du her en indbydende mulighed for at smage på tre små forskellige anretninger. For 200 kroner giver Det Kongelige Teater dig tre balletter på en aften i "Dans2Go": "Symfoni i tre satser", "Grand Pas Classique" og "Minus 7". Forestillingen spiller på udvalgte datoer til og med 15. februar 2014.
Som publikum bliver vi som det første inviteret med bag scenen og ser et interview med nogle af aftenens hovedpersoner på en videoskærm. "Hvis man bliver castet siger man 'yes', og så tænker man 'shit'," siger Alban Lendorf, danser i Grand Pas Classique. Vi får et lille lynkursus i, hvad det vil sige at være balletdanser, og hvilken præcision og teknisk snilde det kræver at udføre, hvad vi nu skal se.
Forretten er en klassisk ballet fra 1972: Symfoni i tre satser. Koreografien er kringlet, men samtidig enkel og bar. Der er ingen kostumer, ingen scenografi - kun en blå farve i baggrunden og alle danserne i enkle dragter. Til at drage os ind i historien om 2. verdenskrig er en bombastisk musik af Igor Stravinsky. De mange ballerinaer danner formation og går march på tåspidserne. Ind imellem følger vi tre par, som giver en god afdæmpet mellemakt på den ellers overvældende koreografi.
Hovedretten er en klassisk pas de deux, en dans for to, i Grand Pas Classique. I flot jakkesæt står Alban Lendorf og i et funklende strutskørt står J'aime Crandall. De to viser ballettens præcision og overlegenhed. Alban Lendorf siger på introvideoen at "det er pissesvært", og man skal være helt vildt god for at kunne lave den koreografi, men det handler om at få det til at se let ud. Og det mestrer de to. Sublim tåspidsdans, skarpe piruetter, spring og løft. Og så er der pause.
I pausen undrer jeg mig lidt over en herre i jakkesæt, der står på scenen foran tæppet. Han står kedsommeligt og bevæger sig lidt til musikken, der spiller i baggrunden. Pludselig gør han en bevægelse, og tvivlen er væk; ham der kan danse. Han underholder med sine svingende hofter gennem hele pausen, og som folk får sat sig, er vi klar til sidste smagsprøve: Minus 7.
Minus 7 er aftenens absolutte højdepunkt og er desserten, som med lethed glider ned. Herren i jakkesættet fra før begynder at danse nærmest spastisk. Endnu en i jakkesæt kommer gående ind på scenen, stopper op og begynder også at danse på sin helt egen måde. Dette fortsætter, indtil scenen er fuld af 24 krampagtige jakkesæt. Det hele ledsages af The John Buzo Trios "It Must Be True", hvilket giver det hele en komisk og finurlig drejning. Her forlader vi den klassiske musik og ryger over i pulserende rytmer fra Dick Dale og "Tractor's Revenge". Det er umuligt ikke at overgive sig til Ohad Naharins brag af en ballet, der er fyldt med humor, kraft og overraskelser. Den får i bogstaveligste forstand publikum op af stolene. Stemningen i det gamle teater var i hopla, og undertegnede kan kun anbefale, at både nybegynderen og den garvede, der ved, hvor skoen trykker, besøger balletbuffeten.
Dans2Go
Det Kongelige Teater, Gamle Scene
Se spilleplan