![](https://www.kultunaut.dk/images/transdot.gif)
Nikolaj Hübbe kunne fredag aften byde velkommen til sæsonens sidste udgave af "Hübberiet" - denne aften med overemnet censur af kunst.
Hübbe havde inviteret til både paneldiskussion og foredrag om censur inden for kunsten. At både forebyggende foranstaltninger, selvcensur og efterfølgende forbud kan give ekstreme og ind i mellem morsomme situationer, gav aftenen mange eksempler på.
I den mere alvorlige ende gav Ole Reitov fra organisationen Free Muse en vidende og nuanceret gennemgang af begrebet censur. Peter Øvig Knudsen, Elle-Mie Ejdrup Hansen og Michael Brammer fortalte hver deres historie om kunstværker, der til deres egen overraskelse havde provokeret i en grad, de ikke havde set komme.
Værterne fra radiosatireprogrammet Monte Carlo underholdt om, hvordan reaktionen på et to minutter langt indlæg om Allan Simonsens deltagelse i Vild med Dans i den grad var kommet ud af proportioner.
Det er Den Kongelige Ballet, der inviterer til Hübberiet, og heldigvis bød aftenen på flere smagsprøver på nyt og gammelt fra ballettens repertoire. Værkerne knyttede sig direkte eller indirekte til aftenens tema.
Aftenen startede med en pas de deux fra Napoli, August Bournonvilles kendte og elskede ballet fra 1842.
Nikolaj Hübbe fortalte historien om ballettens tilblivelse. August Bournonville var ved opførelsen af balletten Toreadoren blevet buhet ud af publikum i salen, fordi man var utilfreds med, at han havde fyret sin ballerina Lucile Grahn. Bournonville var stoppet med at danse og havde henvendt sig direkte til kongen og spurgt, hvad han skulle gøre. Majestæten havde befalet ham at danse videre. Bournonville var efter dette udbrud nødt til at fortrække til Italien i en periode. Han vendte tilbage til København med ideen til Napoli, der siden 1842 har været kendt og elsket af det danske publikum.
Anna Lærkesen havde skabt en hyldestdans til Malala, der kun 16 år gammel med fare for eget liv fik sat fokus på pigers ret til uddannelse i Pakistan. Pas de deux'en med musik af Sergej Rakhmaninov og Aleksandr Skrjabin blev danset af Ida Praetorius og Sebastian Haynes.
Aftenens store dansemæssige overraskelse var aspirant Oliver Starpovs nye koreografi til Stravinskijs banebrydende og skandaleombruste musik til Le Sacre du Printemps.
Under den ikke-censurerede titel Abstrakt Orgasme dansede Stephanie Chen Gundorph og Sebastian Haynes en nytænkende, moderne og anderledes dans. Som publikum kan man bare håbe, at Balletmesteren giver ham frie tøjler til at skabe mere ny dans.
Et herligt udsnit af Ohad Naharins ballet Minus 7 fra 2008 blev det også til. Stoledans for 19 dansere med inciterende musik af Tractors Revenge er bare herligt. Man bliver glad i låget og længes efter mere.
Aftenen blev lukket og slukket af Middle East Peace Orchestra, der denne aften var repræsenteret med 4 musikere og en sangerinde. Forunderligt med muslimer og jøder, der kan forenes fredeligt i musikken.
Det er stadig en god ide med Hübberiet, hvor publikum til en enhedspris på 200 kr. over hele salen kan få tanket op med godbidder fra balletten krydret med debat og musik. Om konceptet efterhånden er ved at blive for genkendeligt er så en anden ting.
Hübberiet
Det Kongelige Teaters gamle scene 28. marts 2014.